1+Bakgrund

=​Bakgrund till konflikten=

Konflikten i Somalia beror på det inbördeskrig som förs mellan de olika klangrupperna och krigsherrarna. Inbördeskriget började 1978 med att många olika grupper, ledda av klaner, försökte störta presidenten. presidenten störtades inte förrän 1991 och det var då de olika grupperna började kriga mot varandra istället. Sedan gjordes flera väpnade försök att återföra honom till makten, vilket gjorde att konflikten fortsatte. Då förvärrades situtionen i Somalia ytterligare och det hela utvecklades till en humanitär kris, dvs att invånarna levde under allt sämre förhållanden där människor dog i bla svält.

När presidenten hade störtats och det inte längre fanns en centralregering skapade FN den fösta FN-styrkan som skulle ge humanitär hjälp och hjälpa till att återställa ordningen i Somalia. Ett år senare godkände FN:s säkerhetsråd att USA skulle leda en FN-styrka som skulle se till att det blev fred i landet, en operation som kallades UNOSOM 2 (United Nation Operation in Somalia). De hade befogenheter att med militära medel skydda de humanitära hjälparbetarna som då befann sig i landet. Denna FN operation nådde tyvärr aldrig sitt syfte. I mars 1995 lämnade de sista trupperna Somalia och inbördeskriget fortsatte. UNOSOM aktionen ses som en av de mest missklyckade aktionerna i modern tid. En anledning till misslyckandet är att många av invånarna inte ville ha hjälp av andra länder och de började strida mot de utländska soldaterna och de har därför inte lyckats få ett stopp på konflikten. När USA valde att dra tillbaka sina styrkor från Somalia och många menar att en bidragande orsak var det bilder som visades i TV år 1993 på hur en amerikansk soldat släpades runt på gatorna under förolämpande former. Antalet döda somalier under den här tiden uppgick till hundratal, medan antalet dödade amerikanska soldater bara uppgick till arton stycken.

Landet har tidigare varit koloniserat och sedan dess har oroligheterna pågått p.g.a. de olika grupperna som vill ha makten. Det var Stortitannien, Frankrike och Italien som tävlade om de somaliska områdena med Etiopien. Denna kolonialisering började redan under tidigt 1800-tal. Den idag självständiga staten Djibouti, från de norra delarna av Somalia, tog Frankrike beslag på och det kom att kallas Franska Somaliland. Etiopien tog den såkallade Ogaden-provinsen. De södra delarna lade italienarna beslag på och det som återstod tillhörde britterna. Republiken Somalia bildades 1960 då avkoloniseringsvågen började, och först då lämnade britterna och italienarna området och deras somaliland gick ihop till en självständig stat. Idag lever hälften av befolkningen i Somalia utan permanent bosättning och livnär sig på boskapsskötsel, det är ett av Afrikas mest tydliga nomadsamhällen. Somalias geografiska läge är på Afrikas horn, nära den Arabiska halvön där de stora oljekällorna är. I före detta italienska- och brittiska somaliland formades den nya satsbildningen redan i början av motsättningarna. Politikerna som ofta var tjänstemän från Storbritannien och Italien försökte motarbeta klanväsendet, till förmån för en central förvaltning. Med dem misslyckades för klanerna behöll sin starka position, hela 64 partier med klantillhörighet ställde upp i valet år 1969. Det valet anklagades för fusk och efter några månader så sköts den dåvarande presidenten till döds av en militär. Militären ingrep därför och i oktober 1969 fick Mohamed Siad Barre, generalmajor, makten i en oblodig kupp. Landets namn blev nu istället Demokratiska republiken Somalia, författningen ogiltigförklarades och parlamentet upplöstes. All jord förstatligades, företag och banker nationaliserades. Siad Barre drev en politik med socialistiska förtecken, han upprättade även bra samband med Sovjetunionen. Barre förbjöd klansystemet och han införde enpartisystem. I Ogaden-provinsen, Etiopien, utgörs den största delen av befolkningen av somalier. År 1977 fick de ett militärt ingripande av Somalia. Etiopien har också bra förbindelser med Sovjetunionen som valde att stödja dem i denna konflikt. Det stora misslyckandet från Somalias sida ledde till stora ekonomiska förluster för landets och de fick dra sig tillbaka. 1978 hade missnöjet med den nya regeringen växt och darod-klanen Majerteen försökte genomföra en statskupp. Det misslyckades och officerarna blev tvungna att ta sin flykt mot Etiopien.

Nästan hela befolkningen i Somalia är sunnimuslimer och de talar somaliska. Skiljelinjerna dras istället efter klansystemet som tidigare nämdes. Det finns sex stora klaner i Somalia, vilka sedan är uppdelade i underklaner och sedan ännu mindre grupper ned till familje nivå. Klanerna har stor betydelse för sammanhållningen mellan folket och de sociala nätverken. Somalierna får sin identitet genom deras klantillhörighet vilket visar hur stor betydelse klanerna har. Under koloniseringen togs ansvaret för administration över av kolonialmakten och klanerna övergick till att bilda en slags intresseförening där de konkurrerade om inflytande och privilegier. Idag driver de olika klanfamiljerna ut varandra ur landet och endast de som är starkast kan stanna kvar. Brist på demokrati har lett till att de inte har kunnat enas om vem som ska ha makten i landet. Inbördeskriget har medfört att Somalia till viss del har haft svårt att utvecklas, p.g.a. kriget blev skolor förstörda eller tvingades att stänga. Det är först nu på 2000-talet som utbildningen har kommit igång igen men trots det så ör det bara 19% av de somaliska barnen som börjar skolan.

Det som framförallt har orsakat konflikten i Somalia är alltså bristen på naturresurser, klansystemet som finns i landet och det faktum att krigsherrarna hela tiden vill ha mer makt i landet. Somalia har tidigare haft konflikter även utanför det egna landet, och därför har de inte fått någon större hjälp av grannländerna med att stabilisera läget. Om konflikten i Somalia skulle avta så skulle det inne bära att landet blir betydligt mer stabilt och enat, det skulle isåfall kunna leda till att de återigen skapar konflikter med grannläderna och försöker göra anspråk på områden som tillhör grannländerna men som är bebodda av somalier. Detta gäller särskilt ett område som heter Ogaden i Etiopien. Att de inte har bra relationer till sina grannar gör inte direkt att konflikten blir bättre utan snarare tvärt om, om deras grannar hade haft intresse att hjälpa till att stabilisera läget så hade det kanske funnits en möjlighet att det idag hade varit lugnare.

Källa: [] [] [] läroboken "internationella realtioner" s. 200 och 201